В 1917 година руската революция победила.
Заедно с Ленин, Троцки е една от ключови й фигури и идеолози.
Троцки бил създателят на Червената армия
и успял да победи 14 армии,
опитващи се да унищожат революционното движение.
Когато Сталин поел властта,
Троцки не се поколебал да се изправи срещу него и престъпните му методи,
осъждайки го и наричайки го Предател на Революцията.
Криейки се от заточение и преследване
Троцки и съпругата му Наталия пристигат в Мексико през 1936.
Единствената страна в света, която се осмели да им даде убежище.
Мексико, 1937
От там той насърчава създаването на IV-я комунистически интернационал,
движение за възстановяване на истинския дух на революцията
и целящо да сложи край на управлението на Сталин.
В 1937 година боящ се от растящото
международно влияние на неговия противник
Сталин дава разпореждане на ГПУ,
жестоката му тайна полиция,
да убие Троцки.
ИЗБРАНИЯТ
Аз съм полковник Леонардо Санчес Салазар.
Съжалявам, че трябваше да се срещнем при такива обстоятелства.
Не разбирам защо съм тук? Не разбирам защо бях пребит?
Испанецо, защо не остана в страната си?
Вие воювате там, а не в Мексико.
Когато имаш възможност да говориш с тези, което са те изпратили
им предай, че полковник Салазар ще чака всеки,
който пожелае да навреди на нашия гост...
дон Леон Троцки.
Испания, 1937
Всички в окопите!
Пазете позициите си!
Рамон!
Кучи сине, какво правиш, Рамон?
Прикривайте Рамон!
Не спирайте стрелбата!
Някой да ми помогне.
Стреляйте, стреляйте!
Хванете го. Бързо в лазарета!
Идиот, трябва веднага да те арестувам за неизпълнение на заповед.
Те можеха да го убият, капитане.
Това момче е вече мъртво.
Трябва да те арестувам веднага, но няма да го направя.
Получих добри новини.
Станал съм баща. Имам момиченце.
Поздравления, капитане.
Ще го отпразнуваме по-късно.
Капитане, капитане!
Санитар!
Санитар, по дяволите!
Капитане?
Мислиш ли да се срещнеш с приятелката си?
С моята приятелка ли?
Само да беше тук.
Ти си единственият, който винаги успява във всичко.
Да.
Аз умирам, Рамон.
Тези копелета ме убиха.
Не умираш, санитарите ще дойдат скоро
и ще те закарат в истинска болница.
Жалко само...
че никога няма да държа в ръце дъщеря си.
Капитане...
аз помня деня, когато дойдох на фронта.
Пристигнах с група доброволци от Барселона.
Всички мислехме, че войната ще продължи само няколко седмици,
затова не можехме да спрем да пеем и да се смеем над всичко,
въпреки, че повечето от нас хващаха пушка за пръв път,
да не говорим да бяха стреляли с нея.
После ти ни обедини всички заедно.
Винаги усмихваш се, кучи сине.
Ти каза, че мнозина от нас никога повече
няма да видят жените или децата си,
или родителите си, или приятелките си...
защото много от нас ще загинат,
но благодарение на нашите усилия децата ни ще живеят
в по-справедливо общество, без класи и без експлоатация.
И без свещеници.
И че за това си струва да се умре.
За свят с по-малко свещеници и повече справедливост.
Ти се справяш добре,
но във войната не се побеждава като седиш в окопите.
Гладувайки и замръзвайки. Ето защо съм тук.
Мисля, че си по-подходящ да работиш с нас.
Не.
Аз не мисля така.
Моето място е тук, на предната линия.
Само партията знае и решава къде комунистът е най-полезен.
Мамо?
Много съжалявам за смъртта на Пабло.
Брат ти сега е герой.
Надявам се, че няма да ме изпратиш далеч
и няма да свърша като него.
Довиждане, сине.
Другарко... - Почакай за секунда.
Мога ли да те помоля за една услуга?
Четири месеца по-късно
Кой ти е началник?
Моля ви, пуснете ме.
Кажи ни за кого работиш и ще те пуснем.
Това е много прост въпрос.
Моля ви.
Така, така, така...
Ние вече приключваме. Знаем кой си.
Ти се казваш Рамон Меркардер и работиш за Съветския съюз.
Твоят командир се казва Котов. - Това е безумие.
Ще броя до пет, а след това ще стрелям,
ако не подпишеш пълни признания.
Едно... две...
три... четири...
Аз съм Котов и от днес ти си под моето командване.
Русия
Разрешено ти е да отидеш на първата линия.
Това само по себе си е успех.
Сега всичко зависи от теб.
Трябва да решиш.
Рамон.
Ако се съгласиш няма да има връщане назад.
Никога, помисли си.
Мамо...
ще направя това, което е най-добре за революцията и партията.
Ще ти се наложи да останеш сам тук за дълго.
Не трябва да обсъждаш с наставниците си нищо,
освен обучението, но решихме,
че някой може да ти прави компания.
Казва се Черниш.
Твоето име е Жак Морналд и си роден на 22 декември 1905 в Брюксел.
Роден си няколко дни преди Коледа
и си имал дълга черна коса.
Ходил си на училище близо до дома си.
Бил си две години в интернат близо до Кале.
Прекарвал си лятото с баба си и дядо си в имение близо до брега.
Аз учих в йезуитски колеж близо до дома си.
Казвам се Жак Морналд,
роден съм в Брюксел преди 32 години.
Кажи ми кои са любимите ти герои?
През зимата четяхме заедно край огъня.
Аз исках да отида на Луната или да обиколя света,
както в романите на Жул Верн. Бях млад и обещаващ човек.
Мама стана най-добрия ми приятел и защитник.
Посещавахме концерти във Виена.
Започнахме да ходим често в операта.
Две годишно...
Попадайки в ресторант вие трябва да запалите цигара.
Дамите го харесват.
Ако ще четете менюто сложете очила. Те ще ви направят по-привлекателен.
Може ли да ми покажете в кой ресторант се намирате?
Казвам се Жак Морналд,
роден съм в Брюксел преди 32 години.
Единствените битки, от които се интересувах бяха на шах.
Мама ме учеше как да се държа в подобни ситуации.
Винаги ще си спомням какво щастливо дете беше.
Казвам се Жак Морналд и съм роден в Брюксел.
Ти все още си любимия ми син.
Това е невъзможно.
Аз мисля, че рязането на това месо
е най-сложното изпитание, с което си се сблъсквал.
Генерале! - Свободно.
Бих искал да ви представя Жак Морналд, белгийски другар.
Белгиец... аз дълги години бях военен аташе в Брюксел.
Имате ли нещо против да се присъединя за кафето?
Имам прекрасни спомени от Белгия.
Скромна и културна страна.
Къде сте учили, другарю Морналд?
При йезуитите.
Наистина ли? - Да.
Родителите ти сигурно са били много набожни.
Не, работата е в това, че училището бе близко до дома ни.
Забавно, но аз не помня йезуитско училище в този район.
А вие не скучаехте ли в такъв малък град?
Сравнен с Париж Брюксел е като малко селце.
Не, не си спомням нито едно йезуитско училище.
Не е възможно да се помни всичко.
Част от моята работа е да наблюдавам и да запомням,
но не си спомням това училище.
Това наистина ли е важно? - Но аз не лъжа.
Другарю, аз не намеквам, че лъжете.
А аз намеквам, че един от двама ни лъже, или ти или аз.
Отговори ми!
Изглежда се ядоса.
Къде е истината, другарю Морналд?
Нима не знаеш къде е истината,
а къде е приличащата на истина лъжа.
Те не съществуват!
Това са само субективни възприятия,
различни при всеки човек.
Ето защо е по-лесно да се лъже, отколкото да се казва истината.
Този, който лъже е свободен и може да предаде
на измисленото всякаква форма.
Този, който говори истината е пленник на своите спомени.
Мисли само за своята реалност.
Тази, която си избрал.
Никога не отстъпвай от нея
и всички ще я приемат.
Може би ще ти е интересно да знаеш,
че никога не съм имал удоволствието да посетя
вашата прекрасна, скромна и културна страна.
Никога.
Продължете.
След месеци на усилени тренировки твоята подготовка е завършена.
От името на комунистическата партия ти обявявам благодарност
за проявените усърдие и труд.
Твоята бъдеща служба ще окаже голяма полза
на цялата съветска страна. Да живее революцията!
Да служа на трудовия народ. - Свободно.
Поздравления, другарю.
Ти си готов да пристъпиш към своята мисия.
Остава да научиш само още няколко момента.
Това ще бъде новата ти униформа.
Ние ще ти предоставим необходимата информация, когато настъпи времето.
Колкото по-малко знаеш, толкова повече ще си в безопасност.
За твоето повишение и за успеха на мисията ти.
Добре дошъл в ГПУ.
Моля...
Да започваме по-скоро.
Не трябва да оставяш никакви следи.
Нищо не трябва да те свързва с това място.
Защо?
Твоята мисия не е да задаваш въпроси,
а само да се подчиняваш на заповедите.
Не трябва да се съмняваш в нищо.
Това ще те направи силен.
Това ще ни доведе до победа.
Рамон Меркардер е мъртъв.
От този момент ти си Жак Морналд.
Паспорта ви, моля.
Добре дошли в Париж, мосю Морналд.
Париж юли 1938
"Химическо чистене"
Мерси.
Руби Уайли, кафе "Контес" 21/7 19:00
Може би Монмартър? - Мис, надявам се да ви хареса.
Благодаря.
Къде са всички онези френски красавци от списанията?
Търпение, мис, уверен съм, че Париж няма да ви разочарова.
Руби, извинявай... Не мислех, че той знае езика...
О, надявам се да не ме е видял. - Кой?
Мъжът на вратата.
Кой е той? - Толкова е скучен.
Руби, не знаех, че си в Париж.
А аз не знаех, че и ти си тук. Ние дойдохме преди няколко дни.
Запознай се със Силвия Агелоф. - Жак Морналд, приятно ми е.
Чакате ли някого? - Не.
Нещо против да се присъединя? - Не, моля ви.
Дори не съм си мислила, че ще те видя тук.
Всъщност аз живея тук. - Така ли?
И... какво ви води в Париж?
Мен ли? - Да.
Винаги съм искала да видя Париж и това пътешествие е за удоволствие.
За пръв път ли ви е? - Да.
В такъв случай ще съм щастлив ако аз ви го покажа.
Искаме да видим повече от Айфеловата кула.
Ясно.
Мерси, мерси, приятели. Добре дошли в "Ког".
И направо от Ню Йорк
новия моден танц "Буги-буги".
Научи ме как се танцува.
Не знам... - Трябва, нали си от Ню Йорк?
Руби...
Не, аз наистина... Наистина не мога да танцувам.
Виж Руби.
Нали ти казах, че тя се напи.
Добре ли си прекарваш? - Да.
Тук винаги вали.
Добре ли си? - Добре съм.
Добре, добре... хайде да вървим.
Добре съм, добре съм...
Няма ли да ставаш? Навън е прекрасен ден.
За мен е още много рано. - Бедната, Руби...
Пих твърде много. - Май да.
Добро утро, мадмоазел. - Мерси.
От Жак са. Ще дойде да ни вземе за вечеря.
Този белгиец не си губи времето.
Бонжур, мосю.
Дамите бяха информирани. - Благодаря.
Мисля, че ако излезеш ще ти стане по-добре.
И вечерята ще е весела.
Не мога да изляза в такъв вид. - Наистина ли?
И не ми е добре. - Добре, тогава ще остана с теб.
Не изглупявай, наслади се на Париж. Направи го за мен.
С това няма да нараниш никого.
Мога ли да те помоля за услуга?
Да, разбира се.
Използвай моето червило.
Малко цвят ще ти е от полза.
Аз мисля... че тя скоро ще се оправи.
Добро утро.
Закуската е готова.
Искаш ли още? - Добре съм, благодаря.
Това е мама.
И какво би си мислила ако ни види сега?
Че е безразсъдно да водя непознати вкъщи.
Аз не знам почти нищо за теб.
Няма много за разказване. - Наистина ли?
Аз съм психолог.
Работя с деца в училищата в Бруклин.
Много от тях са емигрантски деца, които едва говорят английски.
Те са загубени в свят, който не разбират.
Аз се старая да им помагам
и понякога това ми се удава.
Това ти ли си? - Да, аз съм.
Бях на шест години. Беше в Сент Етиен.
Прекарах голяма част от живота си
като придружавах майка си в нейните пътешествия.
Нямам нищо общо с моите съграждани.
Колко време ще останеш в Париж?
Трябва да ти призная, че се чувствам малко виновна,
защото не ти разказах цялата истина.
Ясно.
Всъщност аз дойдох в Париж,
за да участвам в Четвъртия интернационал.
Знаеш ли какво е това? - Не.
Някаква международна изложба ли е?
Не...
Това е движение инициирано от Лев Давидович...
Троцки... - Добре.
Но трябва да съм внимателна, защото Троцки има много врагове.
Преди няколко дни намериха обезглавеното тяло
на последния му секретар плаващо по Сена.
Затова трябва да бъда внимателна и не мога много да говоря.
Кой може да направи такова нещо? - Хората от ГПУ, Сталин.
Не бих допуснал нещо да ти се случи докато си с мен.
Винаги съм се възхищавал на хората с идеи.
Това е нещо, което аз не бих могъл да направя.
Ще остана тук още няколко седмици,
но не се тревожи, няма да ти досаждам.
Може да изглеждам наивна и може би съм такава,
но разбирам каква е ситуацията.
Аз съм само лятна интрижка. - Ти грешиш.
Ти тотално грешиш.
Няма да се отървеш така лесно от мен.
Драга Силвия,
постоянно мисля за теб.
Представям си, че вървя до теб,
дишам същия въздух като теб и споделям с теб живота си.
Дните, в които бяхме заедно ми се струват най-добрите в живота ми.
Безсъзнателно те търся в кафето, където се срещнахме
или посещавам парковете, където се разхождахме заедно.
Живота ми е еднообразен и само фотографията ме оживява.
Бих искал да зарежа всичко, да тръгна и да те намеря,
и може би ще го направя, въпреки че изглежда безумно.
Чувстваш ли и ти същото?
Здравей, Силвия. Как мина денят ти?
Отлично, а вашият? - Добре.
Аз отивам в стаята си.
Слушай, Силвия, мисля, че има писмо за теб от Европа.
Благодаря.
Не е ли възможно да се върнеш отново в Париж?
Мечтая да те вида отново и се надявам
да го направя при първа възможност.
Отговори ми бързо.
Писмата ти са единственото лекарство за моята самота.
Обичам те, Жак.
Скъпи мой Жак,
изпълнена съм с радост от това, че ти постоянно мислиш за мен.
То ми дава сила да те чакам.
Всеки ден очаквам писмата ти
и когато идват всичко, което мога да правя
е да ги чета отново и отново.
Тук има много работа.
Ние организираме център за поддръжка за семейства и бежанци.
Успяхме да отворим няколко училища
и сега много деца имат място, където да учат.
Спомените от времето, което прекарахме
заедно в Париж ме карат да се чувствам жива.
Обичам те, обичам те, обичам те.
Силвия.
Първата крепост падна.
Ти ще получиш от нея всичко, което поискаш.
Да.
Стига си я заглеждал.
Сега трябва да се концентрираш върху мисията си.
Ще се сбогувам с нея този следобед.
Аз ще го направя вместо теб. - А сега какво?
Ще чакаме, а ти не оставяй огъня да загасне.
Когато настъпи времето ще отидеш в Мексико,
а тя ще те последва.
Мексико Януари 1940
Силвия.
Жак.
Толкова ми липсваше. - Много съм уморена.
Хотелът е съвсем наблизо.
Много е красиво, Жак.
Тук аз съм Франк Джаксън.
Канадският паспорт ме държи по-далеч от войната в Европа.
Това беше идея на майка ми.
Джаксън?
Джак!
Какво работиш, Джак?
Скучно е, експортирам суровини за компания в Чикаго.
Не е много интересно, но плащат добре.
Радваш ли се, че дойдох? - Ти го знаеш.
Кажи ми го пак.
Никога няма да се уморя да го чувам.
Може ли да пуснеш щорите?
Разбира се.
На вашите услуги полковник Сикейрос.
Здравей, приятелю.
Добре дошъл, задник. - Радвам се да те видя.
Мастер Сикейрос.
Какво те води насам, задник?
Дойдох с приятели.
Искат да си купят картина от теб.
Някой иска да те види.
Коридат...
Защо загубихме войната?
Защото Хитлер и Мусолини поддържаха Франко.
Защото Европа се уплаши от тях.
Защото републиката бе разединена.
Загубихме и защото имаше твърде много предатели
и в Мексико са най-опасните. - Точно затова сме дошли да говорим.
Сега, когато живеем заедно бихме могли да се оженим.
Първо бих искал да те запозная с майка си.
Толкова ли е важно?
Да...
Каква е тази работа, за която не можеше да ми кажеш по телефона?
Аз ще работя за Троцки...
По няколко часа на ден. Останалото време ще е наше.
Това не е ли опасно?
Мога да ти намеря работа при един от моите клиенти
или още по-добре бъди моя секретарка.
Ти не разбираш. Това е нещо повече от работа.
Това е привързаност към идеите, форма на борба.
Разбирам, но се безпокоя да не ти се случи нещо.
Не мога да забравя това, което ми разказа.
Ето защо е толкова важно да продължим борбата.
Освен това Старецът се научи да се пази по-добре.
Пази се. - Бай.
Благодаря.
Хубава кола.
Той каза, че имате хубава кола.
Благодаря, така е.
Сигурно си спечелил много пари, за да имаш такава кола.
Всъщност компанията я плаща.
Чакай малко!
Може ли да ме снимаш до колата?
Снимката е за баща ми.
Много ли ме чака? - Не много.
Не ли? - Прекарах деня в митницата,
два вагона гниещи банани заради документите, а ти?
Беше натоварено. Сталинската преса отново
атакува Старецът и ние трябва да отговаряме.
О, забравих, че ти не се интересуваш от политика.
Ти не ме предупреди тази сутрин, че това ще е опасно за мен.
Защо казваш това? - Един излезе с автомат
и искаше да се снима за спомен. - Това беше Боб Шелдън.
Той току-що дойде от Ню Йорк и е като малко дете, много е забавен.
Но не и с автомат, повярвай ми.
Не се страхувай от тях, те не са опасни.
Те са само последователи на Троцки.
Някои за пръв път държат оръжие. - За пръв път ли?
Не знам какво биха направили ако им се наложи да го използват,
но ти скоро ще се запознаеш с тях.
Благодаря.
О, благодаря.
Това е за вас. - Благодаря.
И за вас!
Така, така, така, Джак...
Джак, не искам да се снимам.
Тя не иска да я снимат.
Джак, снимай ни. - Разбира се.
Още една?
О, не, не, не...
Ото, усмивка... - Не, моля те.
Вашите паланкетки...
Вашите арекрияс...
Бих искал да вдигна тост за Мексико.
За първата истински революционна страна, която прие Троцки.
Това място е пълно с енергия. За Мексико!
Според мен това е изостанала и примитивна страна.
Направо съм в шок от това как разговарят... направо като диваци.
Испанския няма елегантността на английския.
Нито точността на немския, нито мелодичността на френския.
Разбирам какво имаш предвид.
Те не са имали привилегията да посещават училища като твоите.
Ото, той се пошегува! - Дали?
Ото е прав, но не исках да обидя никого.
Аз се възхищавам на това, което правите за революцията,
но не вярвам в нея.
Накрая пак едни ще са на върха, а други долу
и пролятата кръв ще е напразно.
Нима не трябва да се борим да по-добър живот?
Не, просто казвам...
Нека да каже какво мисли. Малко тук биха се осмелили.
Без класовата борба и тази кръв...
още щяхме да бъдем роби. - Точно така.
И как бихте нарекли тези хора? - Това не е темата сега.
Ото... това е само мнение.
Оня, който се намира на върха
може би трябва да види историята и от другата й страна.
Сигурно всички си мислите, че аз съм беден,
невеж човек, който много е пил.
Но съм сигурен, че мога да погледна живота
и от другата му страна.
Имам книги, които могат да те заинтересуват, приятелю.
Ето сметката.
Моля, моля, аз ще платя.
Вие бяхте добри да ме изтърпите
и това е най-малкото, което мога да направя.
Благодаря. - Няма за какво.
Благодаря.
Това е Харолд Робинс,
участва в борбата още от дете.
Бил е две години в Синг Синг.
Отговаря за сигурността.
Ото, посветил е живота си на предателя и никога не го е напускал.
Подозрителен и реално опасен. Шелдън е новодошъл.
Имам малко информация за него. Изглежда безобиден.
Мисли си, че изживява приключение. - Свършил си отлична работа.
Не искам по цял ден да съм затворен в хотела си.
Излизай колкото може по-малко.
Тук има много бежанци от Испания. Някой може да те познае.
Помни. Ти си Франк Джаксън.
Искам да участвам в планирането. Не мога да чакам.
Чакането е част от нашата работа.
Рамон, не ти ли харесва секретарката?
Твоята мисия е да бъдеш с нея.
В Белгия нещата не стоят добре
и битката при Седан бе обявена за загубена.
Ожесточени боеве се водят на няколко километра от Брюксел.
Тази сутрин премиерът Чърчил се яви пред парламента.
Пред нас има много, много дълги месеци на борба и страдание.
Ви питате каква е нашата политика...
Моля те спри този... шарлатанин.
Този шарлатанин и неговите европейски
съюзници си затваряха очите
пред този звяр с години,
а сега плачат, защото сами усетиха ноктите му в собствената си плът.
Къде бяха, когато Хитлер бомбардираше Испания?
Благодаря... не, моля. Още не сме свършили.
Извинете. - Благодаря.
Нима всичко е загубено?
Не, драги Розмърс,
нищо не е загубено докато е жив поне един човек,
който да продължи борбата.
Да не забравяме какво става в Мексико.
Мексиканската компартия и нейните синдикати
постоянно искат главата на другаря Троцки.
Това е знак, че те се канят да я отрежат.
Лев, докато това не се е случило
може би трябва да си по-внимателен към нас?
Моля те, не ни обръщай внимание,
такива неща не трябва да те безпокоят на твоята възраст.
Наташа, ти все още си най-красивата жена,
която някога съм срещал.
Силвия е красива и по-жизнерадостна.
Ти цялата сияеш от радост.
Аз мисля, че тя има причина за това.
Да, той се казва Джак и е в Мексико по работа,
но не се интересува особено от политика.
Влюбени ли сте? - Много силно.
Това е най-добрата политика.
Полковник Салазар пристигна.
Извинете.
Къде го срещнахте?
В Париж преди малко повече от година.
Това е странно. - Кое?
Че е дошъл от Париж в Мексико.
Защо да е странно?
Никой от нас не е роден в Мексико.
Виждам, че нямате доверие на полицията,
на която съм възложил да ви защитава денем и нощем.
От какво се страхувате? От бомби от въздуха ли?
Възможно е. - Отпуснете се, дон Леон.
Не ми казвайте какво да правя!
Подготвя се нападение и вие изглежда не го разбирате.
Мисля, че Лев отново ще има неприятности заради характера си.
На това място може да бъдем спокойни.
Дяволът може да се крие навсякъде.
Кой беше този човек?
Началникът на тайната полиция.
Какво имаш тук?
Четеш Троцки. - Да, Робинс ми го даде.
Робинс ли? - Да, затова го чета.
Ясно.
Сигурно много се притесняваш за майка си.
Защо да го правя? - Хитлер е нахлул в Белгия.
Да, това е ужасно.
За щастие от няколко месеца мама е на френската Ривиера.
Провървяло й е. - Така е.
Какво искаше полицаят? - Той е полковник.
Забравих, че в Мексико всички са генерали или полковници.
Троцки искаше да го види, защото разбрахме,
че агенти на ГПУ са пристигнали в града.
Откъде разбрахте за това? За агентите на ГПУ.
Може Стареца да го е обхванала параноята?
Около Троцки може да няма много хора,
но ние имаме много симпатизанти.
Имаме свои хора в ГПУ, които ни дават информация.
Ти знаеш ли кои са?
Не, за тях това би било твърде опасно,
те трябва да са внимателни.
Днес им разказах за теб.
На кого?
На Стареца, на Наталия...
Трябваше да им обясня защо съм толкова щастлива.
Мисля, че те и така и така щяха да разберат.
Какво да разберат?
Че съм влюбена.
Ще тръгваме ли?
Благодаря, сеньор.
Ние не мислим, че полицията подозира нещо,
но все още е опасно.
Бих могъл да опитам да науча повече.
Не, продължавай да се правиш, че не те интересува.
Операцията ще бъде ли спряна? - Ще продължим да напредваме.
Какво трябва да направя?
Ти вече направи всичко. Работата ти беше много важна.
Мислех, че от мен се очаква повече.
За да работи часовника са нужни всичките му части.
Не напускай хотела в течение на следващите няколко нощи
и не се отделяй от секретарката си.
Мексико 24 май 1940
Внимание! Нас ни призовава историята,
затова ние може да вземем участие в едно от най-важните събития
и да приключим с един от най-големите изменници,
които някога са раждани от революцията.
Той е в Мексико. Крие се тук
и именно тук ще срещне края си.
Юдата на руската революция. Лео Троцки!
Смърт на Троцки!
Да живее Съветският съюз!
За вас, другари!
Това са войници!
Ало?
За теб е.
Ало?
Да...
Идвам веднага.
Какво се случи?
Нападнали са дома на Троцки. - Какво?
65, полковник.
Какво мислиш, Бандерас? - Същото като вас, полковник.
Както и всички наоколо.
Това е ураганна стрелба.
Никой не би оживял след такова нещо.
Имате ли представа кой носи отговорност
за цялата тази жестокост, дон Леон? - Сигурен съм кой го е направил
и къде може да го намерите.
Тогава ми кажете, дон Леон.
Йосиф Сталин и може да го намерите в Москва.
Изпращате ме доста далеч?
Тогава погледнете сред компартията на Мексико и ще намерите ГПУ.
Те са го организирали.
Ще бъда в хотела, ако нещо ти потрябва.
Ще ти се обадя, когато си изясня нещата.
Пуснете ме! Махнете си ръцете!
Не ме докосвайте! Пуснете ме!
Ние не сме виновни! Ние сме добри комунисти!
За всичко е виновен Сталин!
Пуснете ме, ние не сме невинни!
Кого задържахте? Къде е Леон?
Може ли да ни кажете какво е станало?
Докато не завърши разследването няма да има официално заявление.
Светът чака новини.
Мога да ви кажа само, че нито дон Леон,
нито някой друг са пострадали.
Може ли да говорим с дон Леон? - Това не е в моите възможности.
Те лъжат, новината е лъжлива!
Аз го видях как трепереше от изстрелите.
Тогава кой говори тази сутрин с пресата?
Някой провери ли дали е мъртъв?
Нямаше електричество и защо? Защо беше изключено, защо?
Аз го изключих, за да не работи алармата.
Трябва да съобщите на Москва.
Москва вече е информирана.
Телетипите по целия свят разнасят новината за нашия провал.
Сигурен съм.
Изпразнихме пълнителите си в леглото му.
Той трябваше да е мъртъв. - А ако не е бил в леглото?
Ако са го предупредили леглото е било празно.
Само ние знаехме за операцията.
Шелдън...
Него не сме го избирали ние. Дойде директно от Ню Йорк.
Трябва да разберем кой е той.
Остави ме аз да се оправя с това, моля.
Спри. Тук не може да се спира.
Моля, преминете. - Жена ми работи тук.
Не, съжалявам, сеньор. Преминете нататък.
Няма проблем. Сержант, той е наш приятел.
По-добре почакай вътре за по-сигурно.
Как са всички? - Добре сме,
но мисля, че те ще опитат скоро отново.
Тези гадове хванаха Шелдън и се страхуваме от най-лошото.
Защо говориш така? - Той е свидетел, Джак.
Те никога няма да го оставят жив.
Милкиядас, иди за Силвия.
Много се притеснявам за Силвия.
Това, което ще кажа може да ти се стори егоистично, но...
не искам да й се случи нещо.
Какво ще е следващият път? Бомба, още едно нападение?
Джак, Джак, няма от какво да се притесняваш.
Ние си научихме урока.
Ще построим стени. Ще пуснем ток по тях,
ще укрепим вратите и ще удвоим охраната.
Нито една ГПУ-кучка няма да може да се приближи
до Стареца с лоши намерения.
Трябва ти някой, който да те изведе на вечеря.
Това е невъзможно. Старецът не спира да пише.
Всички искат да знаят версията му и аз трябва много да превеждам.
И Розмърс е тук.
След два дни те трябва да вземат кораба от Веракрус.
Търсим начин да ги закараме дотам.
Аз мога да ги закарам.
Не може да те молим за това. - Разбира се, че можете.
Сега може ли да отидем на вечеря?
Това е невъзможно, Джак, въпреки че бих искала.
Не ме чакай.
Ще завърша късно и може да остана да спя тук.
"Розмърс трябва да се закара до Веракрус.
Какво да направя?"
Сеньор, вестника ви?
"Дава се под наем"
Силвия.
Здравей, Наталия реши, че Старецът трябва да си почине
и всички я благословихме.
Без мен ли вечеря? - Трябваше да се поразходя.
Добре ли си? - Разбира се.
Как мина денят ти?
Троцки ти благодари, че закара Розмърс до Веракрус.
Поканиха ни на чай.
Би било хубаво.
Понякога се страхувам.
Страхуваш се... от какво?
Че не се вписвам в твоя живот.
Аз не съм онази жена, която майка ти би искала за теб.
Може би и ти мислиш така,
но не искаш да го кажеш, за да не ме обидиш.
Защо не трябва да й харесаш?
Аз не съм от нейната класа, дори не съм от нейния свят.
Освен това съм еврейка.
Защо това е важно? - В Европа сега това е важно.
За мен не е важно. - И за нея ли?
Ако беше толкова сигурен щяхме да се оженим.
Силвия... - За мен не е толкова важно, но...
От няколко дни си неспокоен. Какво се е случило... какво?
Освен майка си имам само теб.
Щом това толкова те безпокои нека да се оженим.
Шелдън, как я караш?
Махни се оттук.
Изглеждаш отлично. - Къде да отида?
Ще пием ли? - Да.
Аз трябваше да отида в Испания.
Светът трябваше да спре Хитлер там.
Има нещо, което постоянно се питаме.
Ние изстреляхме стотици куршуми
и никой от тях не попадна в Троцки.
Как е възможно такова нещо?
Защото Троцки беше единственият,
който тогава не беше пиян.
Искаш да кажеш, че е заради това? - Това видях.
Колко още ще стоя тук?
Защо мислиш, че дойдохме? За да те подготвим за пътуването.
На здоровье! - На здоровье.
"Троцки обвинява Сталин и ГПУ!"
"Троцки протестира против ареста!"
Полицията даде достатъчно време на ГПУ, за да прикрият следите си,
което направи почти невъзможно залавянето на агентите му.
Количеството на грешките...
Трябва да му затворим дяволската уста, полковник.
Как мина при президента?
Освободете Троцки.
Какво? - Ти ме чу.
Започваме от нулата. Арестувай Сикейрос
и всеки комунист, който може да му е помагал.
Както заповядате, полковник. - Чу ли ме?
Да, сеньор. - Тогава какво чакаш.
Да... и искам да намериш Шелдън.
Следващият... минавай!
Да?
Сър, таксито, което поръчахте дойде.
Сигурно има грешка, Не съм поръчвал такси.
То е дошло, за да вземе мистър Франк Джаксън.
Какво да му кажа, сър?
Някой ме следи от нощта на нападението.
Може да е полицията?
Вече щяха да те арестуват, ако са били те.
Ти ни разкри.
ГПУ няма да търпи грешки или слабости.
Ти не трябваше да се срещаш с мен.
Не трябваше да напускаш хотела без сериозна причина.
Не съм в затвора. - Ти си на мисия.
Не мислех, че вие ще ме следите. - Нас винаги ни следят.
Сред нас винаги има информатори.
Не се доверявай на никого. - Дори на вас ли?
Дори на майка си ли? - Кой знае?
Може ти да си информатора.
Най-голямата опасност за теб сега си самия ти.
Защо прибрахте Шелдън?
За да защитим другаря си. Той ни отвори вратата.
Къде е сега?
В Ню Йорк и чака кога всичко ще свърши.
Ужасно е това, което правят, нали?
Но поне така ще е по-безопасно.
Това ли ще направят с всички прозорци?
Да, с всички.
Какъв кошмар.
Лев, искам да те запозная с Франк Джаксън.
Приятно ми е.
Исках да ти благодаря лично за помощта.
Това е дреболия.
Понякога дори дребните постъпки могат да променят хода на историята.
Ти може да видиш държава, която иска да ни отслаби,
но няма стена, която може да затвори пътя към истината.
Да вървим, в градината вече ни чакат за чай.
Моля. - Благодаря.
Истината отваря пътя към революцията.
Прочетох го в една от вашите книги.
Мислех, че политиката не те интересува.
Явно някой му влияе лошо.
Моля, седнете.
През цялото време изпитвахте търпението ми.
Но ако ние не решим проблемите си
вие ще ме принудите да използвам методи,
които няма да се сторят приятни на никой от вас.
Повярвайте ми!
Ще ви покажа снимката на издирвания човек.
Искам да я разгледате внимателно,
а след това да погледнете към мен
и да ми отговорите: Знаете ли къде е той?
Не, сеньор.
Не.
Откъде сте...
и защо сте облечен така?
Аз съм художник, сеньор.
Той работи в ателието на Сикейрос, полковник.
Мислите, че съм идиот ли? - Разбира се, че не, сеньор.
От една миля виждам, че лъжете.
Кълна се, че ви казвам истината, полковник.
Както може да предположите това бе сериозен проблем за Москва.
Не това се очакваше от вас.
Знаете, че ви поддържам, но няма да ви простя този неуспех.
Никой няма да ни го прости. - Радвам се, че разбирате.
Никой няма да ни прости,
че операцията се провали заради грешки.
Грешки? Всичко бе провал.
Не може да е по-лошо.
Не само предателят е жив, но и разобличихте Сталин.
Трябва чуеш. - Какво?
Това, което Котов ще каже в Москва.
Добре. Каква е теорията ви?
Ние не говорим за теории.
Те ни изпратиха да стреляме по празни легла.
В онази нощ Троцки не е спал там, някой го е предупредил.
Може ли да го докажете? - Това, че е жив е доказателство.
Кой може да го е предупредил?
Шелдън, верният съратник, който ти ни изпрати от Ню Йорк.
Добре...
имаме начини да разберем истината. Доведете ми Шелдън.
Мъртъв е.
Не разбирам, вие изпълнявате заповеди или правите каквото си искате?
Той се опита да избяга и ако беше успял
сега щяхме да имаме много по-сериозни проблеми.
Не ми ли вярвате? - Няма значение в какво вярвам аз.
Нека да помислим кое е най-добро за всички.
Може би е най-добре да отидем в Москва и да обясним всичко.
Какво можем да направим?
Сега е още по-трудно да се доберем до него.
Но те допуснаха вътре един от нас.
Той е само информатор и не е готов за действие.
По-добре подготвен е от който и да е от нас.
Той е избраният.
Ще дойдеш ли?
Ние те избрахме за мисията.
Там си и остани, гадино.
Сега разбирате ли с какво си имате работа, полковник?
Да, кълна се.
Сикейрос скоро ще бъде арестуван.
Сикейрос е само марионетка.
Трябва да търсите убийците сред сталинското ГПУ.
Агентите му са все още тук в Мексико и ще опитат отново,
но този път...
те няма да се провалят.
Полковник...
от достоверен източник имам информация,
че хората, които търсите са дошли от Испания.
Мексико е пълно с испанци, след като загубиха войната.
Но повярвайте ми. Аз ще ги намеря.
Тя нямат представа с кого си имат работа.
Защо стоиш съвсем сам?
Знаеш ли, тук ми напомня за Барселона.
Аз се казвам Чаита. Ти нямаш ли си име?
Рамон?
Рамон... не ме ли помниш?
Капитане?
Не, не съм капитан. Вече не сме войници.
Войната свърши, Рамон. - Аз бързам.
Дай ми номер, за да се свържа с теб. - Нека по-добре да пийнем нещо.
Бързам, не мога. Сериозно.
Не го оставяй да си отиде.
Капитане?
Господине, лимонада ви. И вашия коняк.
Виж каква прелест. Ще го запазя за дъщеря си.
Благодарение на теб тя има баща.
Ти така ли и не си се оженил? - Не.
След войната тя избяга в Русия, а аз заминах за Франция.
Провървя ни да се окажем в тази част на света.
По-добре е дъщеря ми да расте тук, а не в Москва.
Какво, не трябва ли да се борим повече?
Не, старче, страданието и несправедливостта си остават.
Революцията е необходима повече от всякога.
Не те разбирам. - Нас ни измамиха, Рамон.
Ние се борихме за рая, но накрая се оказа,
че се борим за запазване на властта на Сталин.
Ти говориш като Троцки. - Троцки е свършен,
и не знам кое би било по-добре.
Но това ще ни раздели, което означава, че ще ни отслаби.
Прав си, наистина ни отслабва.
Страхът ни кара да мислим нестандартно.
Аз съм все още комунист като в Барселона, а може би и повече.
В Москва вече няма комунизъм. Не знам къде е, но не е там.
Дори тук трябва да внимаваш какво говориш,
иначе веднага ще те нарекат предател
и фашист и нищо добро не те чака.
Сметката ви, сеньор. - Ще платиш ли?
Следващият път съм аз.
Не, благодаря.
Радвам се, че нещата при теб са добре, Рамон.
Следващият път ще отидем у дома.
Ще те запозная с момичето си.
Тя е оттук и работи като учител.
Учи децата.
Мексико е добро място да започнем всичко отначало.
Извинете... имате ли огънче?
Разбира се.
Много благодаря.
Колко ми се пуши...
Запазете кибрита. Аз имам и друг.
Защо не пийнете с нас? - Сега не мога, с един приятел съм.
И той може да дойде.
Пуснете ме, нали ви казах!
Рамон... Рамон, помогни ми.
Рамон... Не ги оставяй да ме вземат.
Рамон?
Аз не се казвам така.
Аз съм Жак Морналд.
Силвия.
Силвия, какво има?
Намерили са Шелдън. Бил е убит.
Това е невъзможно.
Намерили са тялото тази сутрин. Троцки го разпозна.
Търсих те цял ден.
Много ми трябваше и затова отидох в офиса ти.
Там никой нищо не е чувал за твоята компания.
Провериха всичко.
Не си намерила офиса ли?
Не, питах портиера, но той никога не те е виждал.
Никой нищо не знае за твоята компания.
Искаш да кажеш, че ти изневерявам ли?
Може да си сбъркала номера. Възможно е,
а сега ме наричаш лъжец. - Не съм казала, че ме лъжеш.
Казах, че на адреса, който ми даде
портиера не те познава. - А трябва ли да ме познават?
Ти познаваш ли ги? Познаваш ли някой портиер, Силвия?
Не, аз... - Силвия.
Вярваш на непознати хора повече отколкото на мен.
Записах адреса, който ти ми даде.
Може да си го записала грешно.
Понякога ми се струва, че си съвсем друг човек.
Кой си ти всъщност?
Аз съм този, за когото ще се омъжиш след няколко седмици.
Не разбирам какво се случва.
Облечи се, моля те. - Какво?
Искаш да видиш офиса ми. Да вървим, имам ключове.
Джак! Джак!
Не ме оставяй сама. Не сега.
Ако имаш друга жена може да ми разкажеш всичко.
Нямам друга.
Имам само теб.
Аз мисля, че това е чиста параноя. Ние удвоихме охраната.
Вие проверихте всички хора. Не е възможно някой
да нанесе вреда на дон Леон и наистина мисля,
че Старецът просто се страхува. - Аз му вярвам.
Те ще се опита да го убият отново. И това ще се случи скоро.
Но как? - Отвътре.
Не им пука колко пазача сме изпратили,
тъй като убийците са вече вътре. - Кой?
Естествено той е испанец.
Но там няма испанци.
Само американци, немци, поляци...
Добре, проверете ги всички и тези, които ги посещават.
Там една жена ви чака цял ден.
Казахме й, че сте зает, но тя настоява.
Жена е на човека, който се е удавил във фонтана на парка.
Как се е оказал там? - Паднал е пиян вероятно.
Защо мислите, че мъжът ви е бил убит?
Моят мъж не пиеше алкохол.
Жените невинаги знаят какво правят мъжете им.
Аз живях с него повече от 20 години.
Мъжът ми бе верен на семейството си и приятелите си.
И на своите идеали.
Какви идеали?
Той вярваше и се бореше за един по-добър свят.
Беше комунист.
Това не е негово.
Идеално.
Никой няма да оцелее след такова нещо.
Наистина ли беше необходима смъртта на Шелдън?
Говориш така, сякаш Шелдън не беше виновен.
Ако вярваш в това значи се самозалъгваш.
Нито един от нас в ГПУ не е невинен.
Всеки от нас нещо не свърши
и такова нещо може да се случи на всеки от нас.
А Карлос? Той за какво беше виновен?
Колко комунисти загинаха в Испания?
Хиляди. Те за какво бяха виновни?
Трябва ли да си виновен, за да умреш за каузата си?
Ако капитана ти е умрял, значи е имало сериозна причина.
Капитана бе добър комунист, мамо. - Тогава той би разбрал.
Добрият комунист знае как да се пожертва.
Брат ти го направи.
Ти ще го направиш ли?
Да, мамо.
Господи! Не е чудно, че си се изпотил.
Защо ти е този шлифер?
Сега е август и то в Мексико. Защо си се наоблякъл така?
През деня често вали дъжд. - Погледни това.
Сега ако някой хвърли граната отвън това ще ги спре.
Те няма да се опитат да го убият с гранати.
Джаксън!
Трябва да ми дадеш паспорта си.
Полицията иска да знае всичко за посетителите.
Ще ти го върна, преди да си тръгнеш.
Какво правите тук?
Не дойдохте ли със Силвия?
Тя отиде по магазините, за да купи подаръци за семейството си.
Нали знаете, че ще ходим в Ню Йорк.
Добър ден, Джаксън.
Аз написах една статия.
Бих искал да чуя мнението ви.
По-добре да отидем в кабинета ми.
Моля.
Малко е объркващо.
Трябва да потърсите по-лесен начин да изложите мисълта си.
Ще я коригирам и ще ви я върна. Използвайте пишеща машина.
Трудно разчитам почерка ви.
Не ми харесва този герой.
Каза, че е учил в Париж? - Защо?
През цялото време в офиса не си свали шапката пред мен
и седна на края на масата ми.
Нито един французин не би се държал така.
Никога не съм го харесвала, доста е странен.
Не бива да го пускаме отново тук.
Ако се предадем на страховете си
ще превърнем дома си в затвор.
Не, няма да дарим Сталин с такава радост.
Скоро той ще си отиде и няма да го видим отново.
Да, това е той. Без съмнения.
Защо сте толкова сигурен? - Защото всички пият бира
или нещо по-силно, а той си поръча лимонада.
Сам ли беше? - Не, седеше на онази маса
с другия господин, също испанец.
Раздай описанието на келнера на хората си.
Този, който го намери ще получи повишение.
Да видим... около 30 години, очила с метални рамки.
Бяла коса, тъмни коси... - Не забравяй, че е испанец.
Грета иска да се сбогуваме. Утре ще организирам обяд.
Ото също ще дойде. Добре ли е?
Този град те разболява.
Ти лесно ще си намериш работа в Ню Йорк.
Не ти е необходима майка ти, за да живееш своя живот.
Мексико 20 август 1940
Щеше да е чудесно ако можехте да дойдете.
Да, би било чудесно.
Но Ню Йорк... трябва да се качим на кораб,
а аз имам морска болест.
Това са само извинения. - Не, ти ме познаваш.
Извинения са. - Познаваш ме.
Не, ще дойдем, наистина. - Трябва да го убедиш.
Ти скоро ще се омъжиш, толкова е вълнуващо.
Готова ли си? Готова ли си да пътуваш?
Сбогува ли се с всички?
Ще се сбогуваме с Наталия и Лев днес...
Искам да ги кажа нещо.
Никога не съм ти имал доверие.
Ти си толкова съвършен, че всичко мирише на лъжа.
Ще бъда по-спокоен, когато си отидеш.
Разбира се бих се радвал ако греша.
Силвия заслужава добър човек.
След няколко минути имам среща. - Бизнесът си е бизнес.
Казах, че аз ще платя днес.
Тук ли ще се срещнем? - Да, ще се видим в пет.
Още ли искаш да се ожениш за мен?
Сега повече от всякога. Ще те взема след няколко часа.
Добър ден.
Не знам дали ще мога да го направя.
Твърде е късно, за да се страхуваш.
Не се страхувам, но в мен възникват съмнения.
Какво те кара да се съмняваш?
Не всички, които умират са предатели.
Нито дума повече за това. Ще направим това, което трябва.
А ако сме сгрешили?
Нима той не предаде идеята? - Троцки е на заплата при Хитлер.
Тези лъжи се печатат само в нашата преса.
Нормално е да използваме лъжи, за да унищожим враговете си.
Истината е разкош, който не можем да си позволим.
Не се ли оплетохме сами в тези лъжи?
Вие никога ли не сте се съмнявал?
Мислиш ли, че някой се интересува от нашите съмнения?
Нас са ни учили да служим на партията, а не да задаваме въпроси.
Ние сме неблагодарните й деца. Никой не може да избяга
от системата, защото тогава ти си на страната на врага.
Няма алтернатива. Или се подчиняваш, или се предаваш.
Нито ти, нито аз някога ще преминем към врага.
Остави настрана скрупулите си.
Преди да стане предател Троцки беше велик революционер
и разбираше, че за победата на революцията са необходими жертви.
Унищожаваше враговете без капка съмнение.
Сега той е врагът.
Сине...
Аз се гордея с теб.
Твоето име ще сияе до имената на нашите велики герои.
Всичко ще мине гладко.
Да.
Патрона вече е в цевта. Използвай го, без да се колебаеш.
Нека да е в теб докато излезеш или ако някой поиска да те спре.
Ти си подготвен, а те не. Не е много ефективно, но е тихо.
Може да ти потрябва, за да довършиш работата.
Секретарката.
Сигурен ли си, че тя няма да влезе в къщата?
Тя се казва Силвия.
Сержант... чуйте това.
Възраст около 30 години.
Европейска външност, може да носи очила с метални рамки.
Тъмна коса и бяла кожа.
Височина около 183 сантиметра. Спортно телосложение.
Облича се модно и носи сива шапка
с лента от същия цвят.
Гражданин на Испания.
Прилича на испанеца, когото полковника търси.
Днес пече много, нали?
Днес слънцето е силно, а?
Извинете, аз не...
Слънцето, слънцето... не разбираш ли?
А, слънцето... пече непоносимо!
Минавай.
Извинете.
По дяволите, ако беше испанец щяхме да го приберем.
Силвия дойде ли?
Не.
Не, мис, съжалявам. Мистър Джаксън не е идвал.
Някой ги е нахранил с мокра трева, затова са се подули така.
Защо продължаваш да носиш този шлифер със себе си?
Може да завали, а аз не искам да настина.
Не изглеждаш добре. - И не се чувствам добре.
Искаш ли чай?
Бих изпил една чаша вода, устата ми пресъхна.
Благодаря.
Позволете ми да погледна тази статия.
О, Силвия, здравей! - Здравей.
Мислех, че Джак е вече тук. - Нали щеше да те вземе от хотела?
Не дойде и не се обади. Джак винаги е бил пунктуален.
Сигурно не е видял колко е часът. Ще пиеш ли кафе с нас?
Сигурна съм, че с него всичко е наред.
Какво беше това?
Чух викове оттам.
Господи, какво стана?
Джаксън.
Лев!
Кажи им да не го убиват!
Спри ги, той трябва да ни разкаже всичко.
Наташа.
Обичам те.
Лев...
Мислиш ли, че е успял?
Те са се опитали да го убият.
Знаете ли нещо за Джак?
Трябва да намерим такси.
Бил е Джаксън.
Опитал се е да убие Старецът.
Казвам се Жак Морналд.
Аз съм троцкист и гражданин на Белгия.
Опитах се да убия Троцки, защото той се опита да ме измами.
Как?
Искаше да изоставя жената, която обичам.
Силвия...
Аз заминавах за Москва, за да убия Сталин.
Вие сте обвинен в убийство.
Троцки току-що е умрял.
Какво искате сега от мен?
Нещо съвсем обикновено. Искам да разпознаете един човек.
Познавате ли този човек?
Той е предател на приятелството,
на любовта...
и на идеите.
Той е страхливец и убиец.
Страхливец! Убиец на Троцки!
Той е страхливец! Той е страхливец!
Страхливец! Страхливец и предател!
Той е страхливец! Страхливец!
Казвам се Жак Морналд и съм гражданин на Белгия.
Посолството го отрича.
Не разбирам защо.
Кой ви изпрати в Мексико?
Майка ми искаше да стоя далеч от войната в Европа.
Казвам се Жак Морналд и съм гражданин на Белгия.
Майка ми искаше да стоя далеч от войната в Европа.
Няма да те пуснем докато не ни кажеш истината.
Как се казваш?
Казвам се Жак Морналд и съм гражданин на Белгия.
Майка ми искаше да е сигурна, че няма да имам нужда от нищо.
Ти си лъжец. Майка ти не съществува.
Всичко, което казваш са лъжи.
Аз ви вярвам, мистър Морналд.
Мисля, че имате чудесна майка,
но не мога да разбера само едно, единствено нещо.
Защо тя не дойде да ви помогне?
Къде е майка ви сега?
Забрави ли за вас?
Изостави ли ви?
Не.
Мама се гордее с мен.
Аз винаги съм бил любимия й син.
Още когато бях дете тя винаги ме водеше в най-добрите театри.
Милано,
Лондон,
Париж...
Рамон Меркардер е осъден на 20 години затвор.
През цялото време настоява,
че е гражданин на Белгия на име Жак Морналд.
След освобождаването си заминава за Москва,
и получава златната звезда на Герой на Съветския съюз,
най-високата чест за всеки комунист.
Умира в Хавана през 1978.
След тежкото преживяване Силвия Агелоф
изчезва от лицето на обществеността.
Никога не е давала интервюта и не е позволявала да я снимат.
Умира в Бруклин през 1995-та на 85 години.
Коридат е наградена в Москва с орден "Ленин" и щедра пенсия,
но живота в Съветския съюз бил толкова тежък,
че тя предпочела да замине за Париж,
където заела дребна административна длъжност в посолството на Куба.
Умира в Париж през 1975-та.
Наум Ейтигтон, с псевдоним Котов
бил вкаран в затвор в Съветския съюз.
Освободен е след смъртта на Сталин,
но след това върнат обратно в затвора
с обвинение, че е сталинист
и завършил дните си в Москва,
трудно преживявайки с мизерна пенсия.
Наталия прекара остатъка от живота си
защитавайки идеалите, за които тя и мъжът и се сражавали.
Прахът и почива до праха на Троцки
в тяхната къща в Коакан в Мексико.
Превод и субтитри Ivon